Як читати автора: медитація про метод - Rechych, Liudmyla (Наукові записки НаУКМА. Філософія та релігієзнавство, 2018)
У статті на прикладі рецепції філософії Емануеля Левінаса (1906–1995) показано тенденції читання і коментування філософських текстів, які перебувають у центрі уваги протягом тривалого часу. Зроблено припущення, що можна віднайти певні патерни засвоєння філософської спадщини. Продемонстровано, що перша хвиля досліджень корпусу Е. Левінаса була радше апологетичною. Її головним завданням було ознайомлення з ключовими поняттями і тезами, тобто переказ. Друга хвиля була значно більш апропріативною і критичною, в тому сенсі, що шукалися способи застосунку вчення про Іншого до наявних тоді проблем або ж робилися спроби розв’язати парадокси, які породжувала апологетика. Сучасна третя хвиля далі відтворює й урізноманітнює інтерпретативні стратегії, притаманні першій та другій хвилям. Щоб пояснити цю динаміку читання, в статті введено нормативну рамку, яка складається з трьох регулятивних принципів: «відповідно», «правильно», «етично». Через цю потрійну опозицію, де «відповідно» означає відповідність оригіналу, «правильно» – пошук універсальної істини, а «етично» – неможливість егоїстичного привласнення чужого тексту, коментування набирає інтенсивності. Запропонована рефлексія допомагає прояснити, в якій фазі перебуває коментування класичного тексту і які інтенції мають коментатори. Що ще важливіше – вона обґрунтовує інновативні читання як Левінасової спадщини, так і текстів інших видатних філософів. Матеріал надійшов 28.02.2018